T. S. Elliot sa at formålet med litteratur
er å forvandle blod til blekk.
Det har jeg forsøkt.
Jeg utga fem diktsamlinger på åtte år,
og blødde som om jeg var bløder.
Men så en dag størknet blodet.
Med tiden ble såret til et arr.
Og nå kan jeg knapt merke smerten.
Alle blodårene har tørket inn.
Jeg forvandler ikke lenger blod til blekk.
Nå for tiden forvandler jeg whisky til journalistikk.
Jeg har ikke skrevet et dikt siden 1987.
MATTHEW LAKE TEATER
Edle patrisiere, dere som gir meg støtte,
forsvar min rettferdige sak og grip til våpen!
Og landsmenn, dere som følger meg så trofast...
...om Bassianus, Cæsars sønn, fant nåde i Roms øyne!
Følg da denne vei fram...
For noe piss.
-Hysj! -Forsvarer De slik dritt?
For rettferdighet!
Måtehold!
Og edel dyd!
O prinser, som med venners hjelp...
-...ærgjerrig... -Å, for helvete..!
Hold Deres meninger for Dem selv!
Da blir det vanskelig å skrive kritikker.
Vit at folket i Rom, for hvem vi tribuner står som talsmenn...
-...har... -..."med felles stemme!"
Med felles stemme i valget av ny keiser...
-...utpekt Andronikos... -Nå er det nok.
...som tar navnet Pius...
Kom deg ned fra scenen og finn en ny representant!
-Inngår dette i stykket? -Tvert imot. Jeg avbryter det.
Hvem har ansvar for dette teatralske vrøvlet?
-Hvor er Matthew Lake? -Kast ham ut!
Ikke se på meg. Instruktøren bør kastes ut,
dyppes i tjære og rulles i fjær for å utgyte så tyntflytende bæsj
-...over et betalende publikum. -Kan du gjenta det?
Tynt...
flytende...
...bæsj.
Vil du høre replikken igjen?
Har ikke mistet grepet.
Få vekk labbene, for helvete!
Jeg har ikke sett maken til dritt på scenen siden musikalen "Coprophilia".
Slipp meg! Dere burde skamme dere.
Vi skal nok takle dette, men først skal du på avvenning.
Jeg har styring på drikkingen.
Ted, jeg vil bare hjelpe deg.
-Vi må bare få dette under kontroll. -Under kontroll...
De brune buksenes krigsrop.
-Du vet jeg ser opp til deg. -Visste jeg ikke.
Jeg vet at klokere folk enn deg har sagt du kan smykke deg med meg.
Du kan føle deg suksessrik fordi jeg skriver for deg.
Jeg vet at du vet at jeg kan vandre inn i enhver redaksjon
og tenne lys i øynene på de forpulte analfabetene i ledelsen.
Og jeg vet du valgte kultur fordi du ikke fikk nyheter.
Og du vil sensurere meg? Det er du som senker nivået
med din ulne underkastelse og dyrking av gudene for publikums anerkjennelse.
Du har sikkert aldri tatt en runk uten fokusgruppe,
din seksuelt slappe, provinsielle nerd.
Ta den fregnete rumpa di med deg på ferie og la et mannfolk redigere avisen.
Du var kanskje britisk poesis håp en gang i en fjern fortid,
men når skrev du noe sist?
Når sist gjorde du noe som helst?
Jeg trenger deg like mye som jeg trenger en fordømt fyllepenn.
Er du ferdig?
Nei.
Kom deg ut. Du har sparken.
Greit.
Faktum er at vi alle føler oss undervurdert.
Å få sparken bekrefter vår følelse av
å ikke være fullt ut verdsatt i en ufølsom verden.
Paradoksalt nok forbedrer dette vårt selvbilde
fordi det beviser at vi hadde rett.
Selv om det vi fikk rett i er at alle ser oss som en ubrukelig hudfold.
Med masse tid ledig ville jeg kanskje få anledning til
å igjen skape de litterære godbitene jeg var blitt kjent for.
Det var usannsynlig at et dikt ville bli unnfanget under så fredelige forhold.
Men man må jo prøve.
Så jeg skrev en liste, slik jeg ofte gjør, over ord som humøret mitt tillot.
Uhørt... Havrerot.
Motstands-aksjon.
Sjeldne ord kan irritere publikum, men de forstår ikke en dikters lodd.
En maler har oljefarger, akrylmaling og pastellkritt...
Terpentin, akvareller, lerret, pensler og børster.
En musiker har utstyr av tre, messing, stål og grafitt.
Men dikteren... Ja, den stakkars dikteren...
Stakkars ynkelige dikter.
Roddy?
Jeg kan ikke gi deg mer på krita, mr Wallace.
Helvete.
Jeg betaler.
En av det engelske språks vakreste setninger.
-Måtte De lenge leve, frøken. -Likeså.
Du er Ted Wallace, ikke sant? Du husker meg nok ikke.
-Vi har vel ikke gjort det, har vi? -Jeg heter Jane Swann.
Jane Swann? En Berkshire-svane?
Tenk tilbake på en døpefont, en baby og en ung dikterspire.
-Jane Burrell. Rebeccas datter. -Fy flaksende flate!
Jeg har ikke sett deg siden din mor kastet meg ut.
Jeg var veldig stolt av deg. To av diktene inngikk i pensum.
Du skulle ha skrevet. Så kunne jeg ha bablet om skolereformen.
Jeg håpet å finne deg her.
-Hvor småkjendiser ennå får seg noe. -Du er ingen småkjendis!
-Vennene mine elsker anmeldelsene dine. -Det toget har nok gått.
-Er det sant? -Du har foran deg en arbeidsløs mann.
-Det er supert! -Er det?
Vil du bli med meg hjem?
Så hjertens gjerne.
Janes leilighet levde opp til mine villeste forventninger.
Med sitt utvalg av klisjeer man ellers kun finner i filmstjernehjem.
Alle overflater var fylt med et villniss av krystallflakonger,
ulike fallossymboler og et rikt utvalg av ymse gudefigurer.
Liker du det?
Det er ikke ordet.
Noen ting er veldig spesielle. På sofaen ligger et morkakelaken.
I drosjen hadde Jane nevnt at hun hadde en jobb til meg.
Jeg vegret meg og ba om å bli satt av, men hun ba sjåføren kjøre videre
og forsikret meg om at jeg ville elske henne nye idé,
som hun skummelt nok omtalte som "prosjektet".
Så, hva gjør vi her?
Jeg har et tilbud.
Det ville jo nesten være incest.
Legen sier jeg har tre måneder igjen å leve.
Leukemi.
Fanken.
Er du redd?
Ikke nå lenger.
Det er modig.
Det er en dyster tid og en dyster verden, og vi vil alle følge deg etter hvert.
Tror du på mirakler?
Som å løye vinden og stoppe hungersnød?
Gi meg en sigg.
Det har hendt meg noe vidunderlig og mystisk.
Og du skal undersøke det.
Jeg vet ikke hva du har i tankene, men jeg driver ikke med granskende journalistikk.
Sikker på det? Ikke interessert?
Det er ikke pent å si det, men det aner meg du ikke er vel bevart.
Du er tilgitt. Men litt synd, for du kjenner de involverte.
Min onkel Michael.
-Michael Logan? -Og du får rikelig betalt.
25 000 nå og resten senere, eller i mitt testamente.
-Men du sa... -Legen sa at jeg skal dø.
Jeg tror ikke jeg skal det.
Det skjedde noe ved Swafford Hall.
Du skal finne ut sannheten.
Hva om sannheten er at det ikke kan kureres?
Da dør jeg av leukemi.
-25 000 pund. -100 000 totalt.
Det fins sikkert tusenvis av journalister som ville gjort det for en tiendedel.
Du er den eneste Swafford vil ta imot. Som gudfar til sønnen i huset.
Siden din mor og jeg skilte lag, har jeg ikke vært særlig velkommen på Swa...
En gudsønn er en gudsønn.
Skriv til David. Få ham til å invitere deg.
Og la høre fra deg.
Jeg kunne vært ute av huset og innkassert sjekken på ti minutter.
Jane var tydeligvis skjør, men sjekken var krysset og reell nok.
Jeg kunne alltids slite litt for Janes vrangforestillinger...
Men hva hadde hun forestilt seg?
Jeg misunte bonden som bare skulle finne nåla i høystakken.
Min oppgave var mer diffus.
En usunn miks av å famle i blinde og være helt på viddene.
Mitt siste besøk på Swafford hadde vært morsomt nok,
men ikke spesielt preget av mirakler.
-Flott du kom og hentet meg. -Davey ville bli med,
men jeg tenkte du ville like toseteren.
Jeg har bygd den selv.
David sier du skriver dikt.
Ryktet vil ha det til det.
Få høre et.
-Høre et? -Et dikt.
Jeg traff en ung mann kalt Simon...
...som syntes rim var helt bånn
Han så intet gavn i at hans eget navn...
...kun lot seg pare med 'hold on'.
-Genialt! -Et limerick er alt jeg får til 100 km/t.
Swafford Hall.
Familien Logans hjem siden 1984, da den bereiste magnaten Michael Logan
ga etter for kjærligheten og giftet seg inn i den pengelense britiske adelen.
Etter innsats som Margaret Thatchers grå eminense på 80-tallet,
gjenoppsto Michael som Lord Logan av Swafford,
og har siden med stor suksess styrt eiendommen som godseier
uten å nedlate seg til å leie ut til brylluper eller hotellvirksomhet,
eller, Gud forby, gjøre den om til safaripark.
Onkel Edward! Onkel Edward!
-Onkel Edward! -Davey.
-Onkel Edward! -Her er jeg!
Hei, onkel Edward!
Bare si Ted.
Kom, onkel Ted. Vi har så mye å prate om!
Podmore, ikke sant?
Velkommen tilbake til Swafford, mr Wallace.
Jeg kan vise onkel Ted huset.
Som du vil.
...og etter middag kan jeg vise deg østfløyen.
-Er whisky bra? -Så absolutt.
Men først et bad.
Eventuelt etterfulgt av en lur.
Ja... Når du...
Jeg er i hagen på sørsida.
Hvis du vil prate litt.
Ha det.
Siden jeg ble gudfaren hans, har jeg utvekslet en del brev med unge David.
Mine har vært korte og få, kun sporadisk fylt med en krøllete femtilapp.
Hans, nesten ett per måned, intetsigende og ofte på jambisk pentameter.
Han ser opp til sin far Michael som en blomst titter opp mot himmelen
og drømmer om å bli like strålende som solen.
Menn som Michael har aldri vært bohemske diktere i tenårene.
På internatskolen mobbet de enfoldige gutter som David, tok pengene deres
og sløste dem bort på sigaretter og jazzmagasiner.
Nå er jeg iallfall her.
Hvor lenge jeg blir, avhenger av hvordan Michael tar imot meg.
RING JANE OM 5 MIN
Michael og jeg var bestevenner. Men det har rent mye vann under broene siden det.
Så ble broene sprengt på profesjonelt vis
og restene ført videre ut på et dyp av kjølig likegladhet.
Det er en lang historie.
Ted.
Kjære deg!
Så ung som du ser ut. Mistet litt av fettet.
Og du ser...våtere ut.
Te?
Kake?
Så hyggelig å se deg!
Hvor er Michael?
Han vil ha en prat med deg før middag.
Best å få det overstått.
Og gjenvinne roens banalitet.
Om bare...
-Hva er det, kjære deg? -Det er David.
-Fortell gudfaren hans. -Han gjør det bra på skolen.
Han er en kjekk gutt. Han er bare litt...
Sær. Sammen med andre.
Min sønn Roman ergoth. Han er alltid sært.
-Det står om mer enn eyeliner. -Gi meg et eksempel.
I en middag i forrige uke spurte han vår lokale deputerte
om hvilket dyr hun trodde hadde lengst penis.
Hun smilte, og knakk stetten av vinglasset.
Han insisterte, og hun svarte: "Spermhvalen."
"Nei," svarte han. "Hannloppens erigerte penis er to tredjedeler av dens kropp."
"Er det ikke fantastisk?"
Bare hvis hunnen er passe elastisk.
Han er 16. Han burde vite man ikke bør gjøre folk forlegne.
Tenåringer er sex-fikserte. Han tester grensene. Det er normalt.
-Holder du et øye med ham? -Begge.
Det er derfor jeg er her.
Du er sen. Jeg har begynt øvelsene mine.
Jeg har snust rundt. For blanke helvete.
Jeg forventer at du er punktlig. Hva har du sett?
Simon er et kjedelig dydsmønster.
David er... Tja...
Jeg vet ikke helt ennå.
Jeg har ikke sett det minste snev av mirakler.
-Får jeg valuta for pengene? -Bare si hva det er, pusen.
-Ikke ert meg. Si det. -Du skal være objektiv.
Du skal holde øynene åpne og se det som bør sees.
Fy flate! Hun er helt pling på pæra.
Men nå må jeg løpe for å motta en skyllebøtte av Michaels mafiaboss-sinne.
-Å ydmyke henne på tv! -Sent på kvelden.
Jeg sa det var en lang historie.
En lang og komplisert historie.
Jeg var for glad i henne til å gjøre henne til en framtidig ekskone.
Nå?
Hm?
Fortell meg alt. Livet ditt er bare rot, du har mistet jobben... Du er her for...
For å...
-...være sammen med David. -Det tok sin tid.
Det er noen år siden, jeg vet det.
Jeg traff Jane, det ga meg tanker.
Tanker? Om hva da?
Fortell hvorfor du egentlig er her.
Vel, jeg... Etter det med jobben...
...har jeg lett etter noe å ta meg til.
Jeg tror du ville være et spennende emne for en biografi.
-Din fordømte journalist! -Iallfall godt dressert.
Ingen biografi. Ingen snoking. Ingenting.
Jeg hadde gjort pent arbeid.
-Ut av mitt hus! -Michael, beklager jeg nevnte det.
Jeg stoler ikke på deg.
Nei. Det kan jeg forstå.
Hør. Anne er bekymret for David.
Ja, jeg rotet det skikkelig til med søsteren din,
men for å blåse liv i en klisjé, i krig og kjærlighet er alt tillatt.
Ikke når det går på direkten.
Jeg forstår.
Og på grunnlag av det skal jeg gi deg en ny sjanse?
Som gudfar.
Jeg lover å oppføre meg pent.
-Jeg vil holde øye med deg. -Forstått.
Velkommen tilbake til Swafford.
Det er mer enn ti år siden Michael og jeg så hverandre sist,
selv om han ofte figurerer i avisen som en respektabel CEO
for et eller annet selskap.
Det står for "Chief Executive Officer".
Og er, så vidt jeg forstår, en blanding av direktør og drittsekk.
Når en mann som Michael sier han holder øye med deg,
kunne du like gjerne fått høre det av en tigerhai.
David?
Jeg antok at det som lokket David ut kl 5, enten var ablegøyer eller trøbbel,
og vandret ut i det duggvåte gresset, men innså
at sporene ikke førte noensteds hen.
Jeg følte meg som en eneste stor dust
og så for meg at David hadde foldet ut vingene og fløyet bort.
Det hadde jo vært et mirakel verdt å undersøke.
For noe helvetes dritt!
GOD MORGEN
HAR DU LØST GÅTEN? ER ALT KLART?
ABSOLUTT INGENTING ER BLITT KLART.
TING SOM FØR VAR KLARE, HAR NÅ BLITT TILSLØRTE.
LET VIDERE.
DU VET HVA DET ER NÅR DU SER DET. DU MÅ SE DET SOM BØR SEES.
OG DROPP WHISKYEN!
Hva gjør man ikke for penger.
Hvordan skal man undersøke "ikke noe spesielt"?
Som å hyre Sherlock Holmes uten at det er begått en forbrytelse.
Jeg begynner å forstå hvorfor han spilte så ofte fiolin
og blåste hjerneceller med kokain.
...han spurte om vi hadde en hjertestarter.
Flere har spesielle ønsker i matveien.
Kan jeg hjelpe Dem, mr Wallace?
Ja. Podmore.
Kan noen fikse gardinen min? Den falt visst ned i natt.
Selvfølgelig.
Takk. Hva er dette? Helgens gjesteliste? Så spennende!
Får jeg lov?
Oliver Mills. Han har vel en moteriktig allergi.
Angina?
Med sitt aristokratiske preg av overdådig luksus på grensen til det vulgære,
lokker Swafford til seg en broket blanding
av sosiale strebere og nevrotiske bohemer
som ankommer for å tilbringe ovale weekender
mens de grubler på når det passer å sende en lakei ned i godsets
fremragende vinkjeller.
Madame Valerie Richmonde og mademoiselle Clara.
Hvem er nå dette barmfagre og høyst knullverdige vesen
med en aura av foraktende likegyldighet?
-Kom, da. -Bonjour, madame.
Merci. Veskene ligger baki.
Ted Wallace.
-Å, jeg trodde De var en tjener. -Slett ikke.
-Jeg er dikter. -Jaha...
Og Michaels eldste venn.
Selvfølgelig.
Og dessuten Davids gudfar.
Jeg er ansvarlig for hans sjelelige utvikling.
Jaså?
Dette er min datter Clara.
Dere kan kanskje bli venner...
Og du må være David. Jane har fortalt masse om deg.
Jeg har gledet meg til å treffe deg.
Ut av madame Valeries trolig velduftende skjød
steg dette ytterst pregløse pikebarn.
Uten å vite noe om hennes faderlige opphav, gjettet jeg på
at denne skjevtannede, nærsynte hobbiten
var blitt unnfanget ved et besøk i Midgard.
Naturen kan være fryktelig ubarmhjertig.
Uheldigvis sto jeg nå foran en marerittaktig opplevelse.
Å tilbringe en hel helg med en av mine eldste venner.
Den lovpriste teaterinstruktøren og aktive rævpuleren Oliver Mills.
Vold er sjelden løsningen.
Alvorlig talt, Oliver!
Har du ikke lest Michaels sikkerhetsinstruks?
Nei. Jeg inngår sikkert i den.
Holder du den litt?
Din stakkars klossete koloss.
Føler du deg uønsket av husets herre?
Jeg er her faktisk for å besøke David.
Jaså...
Så du vet det? Hva feiler det deg? Bare si det.
"Feiler?" Han er min gudsønn. Hva mener du?
Er det klirrende porselen jeg hører?
Vi må ikke komme sent til lunsj!
Muligens var det plottet som tyknet til.
Hvis ikke jeg snart gjorde framskritt, risikerte jeg
å tilbringe hele sommeren i deres selskap.
Jeg hører at du har hatt et bra år med hingsten?
Ja, endelig fikk vi resultater på Hickstead.
Takket være ham.
Jeg er spesielt stolt av skogene våre.
Det er den type natur bare briter holder ut.
Hvis De ikke liker landet, hva fører Dem så til Swafford?
Jeg skal kjøpe Lilac til datteren min.
-Lilac? -Den grå hoppen vår.
Jeg har tatt ridetimer.
Vi kan gå ned i stallen etter lunsj.
Du kan hjelpe meg med å spa møkk.
Det vil jeg veldig gjerne.
En krumrygget jentunge som måker møkk.
Quelle fortune!
Rett deg opp.
Unnskyld.
-Jeg dør om jeg ikke får smake det. -Kun i overført betydning?
Så du vet det?
Podmore ser, Podmore hører, Podmore forteller til Ted Wallace.
Er det derfor du er her?
Nei, langt ifra.
Jeg har et herlig nytt stykke som Michael vil finansiere.
Jaså?
Har noen sett David?
Født av trær, sønn av jorden
venter i lengsel på å bli født på ny
Under trærne han ligger alene
Under føttene dine, denne ukjente gutt
Ligger i sin vugge, hvor ingen kan se
Begravet som såkorn, hans sæd så hvit
Han gir seg selv et fredskyss.
Hans sæd vil spire, i søt forløsning
Vel, vel...
Hva faen skulle jeg si?
Jøsses!
Du kan beholde det.
Takk.
-Har mor sagt noe om meg? -Hvorfor spør du?
Jeg gjør henne bekymret.
Jeg ser det i blikket hennes.
Sånt inngår i en mors arbeidsoppgaver.
Men mye mer enn Simon.
Simon diskuterer ikke penisstørrelser med fremmede. Han er pålitelig.
-Så jeg er upålitelig? -Det vil jeg da håpe.
Min gudsønn skal ikke virre rundt og være noe annet enn vill og farlig.
Hvorfor blir folk så forlegne av sex?
-Jeg blir ikke det. -Jeg tror egentlig folk blir mer forlegne
-...av kjærlighet enn sex. -Hvorfor sier du det?
-De snakker aldri om det. -Folk snakker ikke om annet.
"Love is all you need, love makes the world go around..."
Nitti prosent av all poesi handler om kjærlighet.
"Med fart, langsomt, søt, sur, glitrende, mørkt."
"Når langt, gjør den som har evig skjønnhet."
"Lovpris ham."
Hjelp. Selvsagt liker du Hopkins.
De store dikterne vet at poesi
er måten vi lar naturen tale til oss på.
-Wordsworth... -Nei, ditt fjols!
"Mitt" hjerte springer, på "min" sofa, "jeg" lyver, "jeg" vandrer alene...
Han er en selvsentrert onanist.
Wordsworth onanerte ikke!
Han er en forpult kjøkkenbenk-skribent.
Hør her, småen.
Det er strålende du vil skrive,
men det fins ikke et yrke med mindre verdi, betydning eller ringere framtidsutsikter.
Avløpsingeniør.
Greit. Se for deg dette.
Alle diktere i England, Skottland, Wales og Nord-Irland går ut i streik.
Innvirkning? Null. Elendighet? Niks.
Tar fjorten år før noen merker noe.
Forestill deg så dette.
Samtlige av Londons avløpsingeniører går ut i streik.
Innvirkning? Bæsj og tamponger ut av kranen, en fryktelig stank overalt...
Elendighet, problemer... Og nyhetsverdi? Høy.
Har du fremdeles tro på poesi?
At den kan endre verden.
-Bryr du deg ikke lenger? -Herre jemini, ikke du også.
Selvfølgelig gjør jeg det, det er bare...
...hardt arbeid.
Hvis man vil tjene penger, må man slite for dem.
De faller ikke ned fra himmelen.
Okay?
Bra.
Alt dette poesipratet har gjort meg sulten.
På tide med andre vers av din mors bløtkake.
Jeg koker tevann!
Helvete!
Badet igjen?
Jeg har ikke helt samme balanse som da jeg sist var ute i robåt.
Du fant David.
Jeg leste et av diktene hans. Jeg har det her.
Han har visst på sin egen måte
beskrevet en runk i skogen.
-Er det bra? -Diktet eller runken?
-Ted, da. -Vet du om han gjør det ofte?
-Ærlig talt... -Du ba meg holde øye med ham.
-Hvis han gjør det ofte... -Enkelte ting behøver ikke en mor vite.
Selvfølgelig. Men jeg er ikke vulgær for moro skyld.
En stor del av livet har jeg brukt på å jage kvinner,
og resten på egen tilfredsstillelse.
Og det har jeg nok bare godt av.
Men hvis din sønn skriver metafysisk kunst-spermia
og ikke fyller papiret med naturlig håndkrem, har vi et problem.
Og det er?
Mamma! Kom ned til stallen, fort!
Lilac er syk.
Helsike...
Hvis hesten er syk, må han gjøre noe.
Det vil han nok. Men først må vi finne den vesle fyren.
Har du ikke tro på det?
Å tro er bra, men det er fint å ha lite grann bevis.
Er ikke det litt drastisk?
-Hun var helt bra i går. -Sånt går fort. Hun har nyresvikt.
Det vokser ikke landøyde der hun beiter.
Kan du ellers forklare blod i avføringen?
Nei, men det forklarer ikke blod i spyttet.
Jeg beklager, Clara. Vi må nok avlive Lilac.
Jeg fikk ikke engang ri på henne.
Kom, så går vi tilbake til huset.
Beklager, Valerie. Dette kom veldig ubeleilig.
-Det kan jo tenkes hun blir bedre? -Dette er veldig leit.
Men Anne er veldig erfaren.
Vi trenger tid til et mirakel!
Hercule Poirot kunne nok kastet et blikk på forsamlingen
og raskt analysert seg fram til en oppklaring.
Men hvis noe av dette skulle være et spor, var jeg ute av stand til å se det.
Du går litt for raskt til verks.
Mon Dieu.
David, ikke rør henne.
La være.
En syk hest kan være farlig.
-Kom. -Det er noe galt!
-Hva skjedde? -Jeg forklarer senere.
Familien Logan innså at de ikke hadde nerver til å begå barmhjertighetsdrap,
samtidig som de kunne oppvise uante mengder nøling og ubesluttsomhet.
Kanskje du kan komme igjen i morgen, så vurderer vi situasjonen da.
-Ja vel, frue. -Takk.
Vel, vel. En liten drink før middag?
Gjerne flere.
Jeg fikk ideen av manusforfatteren, som jeg traff i Venezia.
Har du et poeng, eller bare ramser du opp tilfeldige minner?
Gi deg, nå!
Hvor var jeg? Jo!
-Gianni hadde en kjempesvær... -Gud hjelpe...
P-I-K-K.
Han var redd det ville gjøre vondt.
Jeg sa til ham: "Gianni, skatt. Med min erfaring, er du heldig om den støter imot."
"Som å dytte en papirbåt opp Canal Grande!"
-Sånt språk passer ikke for barn. -Vær ikke så snerpete.
-De vet sånt. -Vi har to muligheter.
Vi lar Oliver bable videre, og enkelte risikere å bli forarget.
Eller så lar vi barna finne ut av det selv.
Jeg fatter ikke hvorfor folk er så opptatt av sex.
Det er jo meningen med livet.
Én ting kan barn lære: gode manérer. David, hjelp med å bære ut.
Clara!
"Vil du fortelle en historie, Oliver?" Jeg trodde du aldri ville spørre.
Den handler om en uheldig gigolo, som spiller saksofon på et cruiseskip.
-Mens han egentlig... -Oliver, stopp.
Glem det.
Ikke et øre.
Om vi ikke kan skåle for stykket mitt...
...så la oss skåle for Lilac.
Måtte hun få sitt mirakel.
Skål for Lilac. Som de nok vil gjøre på limfabrikken mens beina hennes kokes.
Skål for mirakler.
-Ikke ofte du sier nei til et glass. -Tror du virkelig
jeg blir med på en alkoholisert bønn om et mirakel?
-Er det så dumt? -Bare vås!
Mirakler er fenomener som vi er for redde, eller for late, til å forstå.
Det skjer absolutt aldri noe mirakuløst.
Og det er garantert aldri noen som blirhelet.
Tror du ikke på healing?
Man kan rette tekniske feil,
men det er aldri noen som blir kurert eller som ny igjen.
Alt råtner.
Det et den ubarmhjertige sannhet.
Har noen lyst på en kopp deilig kamillete?
Jeg trorTedwardog jeg tar en prat over noe sterkere.
Jeg ble sendt hit for å undersøke mirakler, og ender opp med å avvise deres eksistens.
Det er neppe tilfeldig.
Jeg føler meg som tvileren Thomas påskemorgen.
Det du nå vil få høre må du aldri nevne for noen.
Min far kom hit fra Massachusetts i 1936.
Da krigen kom, meldte han seg som ingeniør i flyvåpenet.
Senere samme år kom en unggutt til basen.
Faren hans hadde en metallsplint i foten
og var ved å få koldbrann.
Legen ville amputere, så gutten ba far om hjelp.
Far rørte ved foten, splinten falt ut og såret ble leget.
-Med det samme? -Ja.
-Det kan ha vært en tilfeldighet. -Det var første gang.
Et par mirakler senere, begynte ryktene å gå.
Alle ville ha tak i ham, det ble uutholdelig.
-Ting var annerledes den gang. -Det var for 70 år siden, Ted.
Ikke i middelalderen.
Jeg har aldri hatt evner...
-Det hoppet vel over en generasjon. -Det er et eventyr!
Anne har astma.
Husker du den varme sommeren for fem år siden?
David og jeg var ute, og hun fikk et voldsomt anfall.
Mor?
Simon utførte førstehjelp, slik han hadde lært.
Men det hjalp ikke.
Vi kom hjem, og David hørte oppstyret.
Han skjøv broren unna, tok moren på brystet, og hun begynte å puste.
-Du mener David reddet henne? -Helet henne.
Ingen anfall siden.
Det var som å høre Steven Hawkins si han fortsatt tror på julenissen.
En ting at folk blir korrumperte, men litt foruroligende når de blir skjøre.
Jane var hos oss i påsken.
Hun slet med ondartet leukemi og legen hadde gitt henne tre uker.
Hun ville gjerne være i ro.
Hun holdt sengen. Etter en uke så hun piggere ut.
Uken etter ville hun stå opp.
Tredje uken var hun helt frisk.
David hadde vært hos henne hver dag.
-Det må finnes en rasjonell forklaring. -Davids hender kan hele.
Jeg har selv sett det.
Jeg er rådløs. Vi er ellers diskrete, men dette føles stort. Og viktig.
Skal jeg tie, se det som en forbannelse? Eller rope det ut?
-Hvorfor spør du meg? -Du skrøt av at du er Davids gudfar.
Gjør deg fortjent til rollen.
KJÆRE JANE, JEG TRENGER RÅD.
ENTEN ER JEG SENIL, ELLER SÅ ER DE ANDRE KLIN KOKOS.
JEG SA JO AT DET SKJER MIRAKLER VED SWAFFORD.
SÅ FLOTT AT DU HAR SETT DEM!
DET HAR JEG IKKE. UPÅLITELIGE FOLK FORTELLER USANSYNLIGE HISTORIER.
DE FINS. DE MÅ FINNES.
DU VET HVA DET BETYR FOR MEG. J X.
Ted er en gammel poet som langt ifra allting vet
Han forstår slett ikke hva som er galt med å drikke,
og kollapse, god og fet
Hei, Lilac.
Jeg tok med et eple til deg.
Forsvinn.
Halleluja, halleluja, halleluja!
Hva går det av deg?
Lilac er frisk!
Det fins mye mellom himmel og jord, Tedatio!
-Har dere hørt det? -J'ai bien entendu, madame Orange!
Bare kom inn. Hvorfor ikke tilkalle Podmore?
Hvis Lilac er kurert, kan kanskje Clara bli pen.
-Hva skal dere? -Finne David.
Lilac kurerte seg ikke selv.
Gode gud... Vent!
Ingenting får meg fortere i dårlig humør enn å se Oliver glad.
Men å måtte erkjenne at jeg hadde gått glipp av et mirakel, var nesten like ille.
David hadde ennå ikke påtatt seg æren for Lilacs helbredelse,
men forestillingen om det hang i luften som et urinfylt luftskip.
-Hvor er broren din? -Jeg har ikke sett ham.
Hopp inn, så kan vi bedre lete.
-Hva tror du skjedde? -Jeg sjekker alltid beitemarken.
-Det fins ikke landøyde der. -Ja, jeg hørte det.
Ingen forklaring. Bare Sankt David av Swaffords magiske hender.
Stopp denne forbaskede motoriserte hårføneren!
-Hei, David. -Hallo, Oliver.
Vet du noe om håndspåleggelse?
-Ha'kke peiling. -Du tror ikke på mirakler?
Beklager.
Har du sett ham gjøre det?
Én gang. På mor. David la hendene sine på henne.
-Og hun ble bedre. -Uten lys eller englekor?
Hun ble bare frisk.
Jeg må se det med egne øyne.
Pokkers Jane og hennes "se det som bør sees".
Sånn!
Hvor i helsike har du vært?
Ta deg sammen, Ted.
Eksistensielle kriser er for pyser og karakterer i skandinaviske filmer.
-Jeg ba deg holde øye med David. -Han er forsvunnet.
Den forbaskede hesten har skapt bråk i andedammen. Akkurat som med far!
-Jeg har kontroll. Stol på meg. -Kan jeg det?
Det er alt...
-Hallo, gutter! -Så lystig du ser ut.
Dette er pokker meg magisk.
Glem ham. Han er for kynisk til å forstå det.
Men du. Du kan endre verden.
Nå er det Claras tur!
Jeg skal nok finne ham.
Oliver frydet seg over å være kurert.
Nå la vår fryktløse tenåringsleder i vei for å finne Clara.
Hvis Sankt David kunne forvandle Valeries avkom til en moderne Afrodite,
så var det et mirakel jeg ville overvære.
David, det er onkel Ted.
Dampfløyten er erstattet av lyden av diesel og elektriske tog.
-Mr Wallace? -Jeg leter etter David.
En av vår tids hovedbeskjeftigelser.
-Hva pokker var det? -Jeg hørte ikke noe.
Ikke si at husets siste skanse mot galskap også har mistet forstanden.
Jo større diskresjon, jo mer i driks!
Vet du hvor David er?
Kom igjen nå, John. Jeg vet at du ser alt som foregår her.
-Han er flink til å gjemme seg. -Fortsett.
Sover sjelden i sin egen seng, går aldri døren hvis et vindu står åpent.
Og tilbringer gjerne nettene ute i parken.
Men hvor?
Jeg slikket gresset, slikket det rent
Rent gress er høy, gyldent høy for kjødet
Jeg omfavnet bladene, klemte det grønne
Presset saft er blod, og blod må være friskt
Og sådde sæden Min egen sæd...
Hei sann, Valerie.
MOR KOMMER TIL SWAFFORD.
IKKE VÆR SLEM MOT HENNE.
Kom, Clara. Inn i skogen her.
Herregud.
Hvis du slipper ånden inn, vil den hele deg.
Kjenn ånden strømme gjennom deg. Du må omfavne den.
Tøm den. Sånn, ja.
-Tøm den. -Nei, la henne være!
La henne være!
-Du kan ikke gå inn og se slik ut. -Hun bet meg!
-Ikke gå fra meg! -"Fysiker, hel deg selv."
Var dette et moderne mirakel?
Jeg tror ikke Frans av Assisi ejakulerte i munnen på noen.
Eller så ble det uteglemt.
Onkel Ted, hun bet meg!
Er det sånn du helbreder folk?
Ikke si noe som helst.
Kan du reise deg? Kom igjen.
-Eldre kan lett dømme de unge. -Hun bet meg!
Det var ikke bare lett å bry seg om David med hans cricket-gensere
og sørgelige sonetter. Men gutten er jo min gudsønn.
Jeg er ikke så pålitelig når det gjelder døpefonter og serviettringer,
men da jeg så ham lide en grusom sex-katastrofe,
følte jeg tross alt et snev av lagånd.
Jeg har aldri vært speider, og gjør ikke ofte gode gjerninger,
men én storinnsats hvert femtende år
må vel gjøre meg fortjent til et aller annet merke.
Mr Lennox.
Mr Lennox?
Å, ja.
Ja.
Kan De beskrive Deres forhold til David?
Iblant er det bra, iblant ikke.
De er guttens far?
Ja, dessverre.
Så forklar meg hvorfor David sa: "Smerten ble verre i bilen...
...delvis fordionkel Ted er en elendig sjåfør."
Det er heldigvis ikke ofte barn blir innlagt med bitemerker på penis.
Og enda sjeldnere at en hysterisk gutt kommer i følge med en kjent person.
Hvorfor sa De ikke at De visste hvem jeg var?
-Hva heter Davids foreldre? -Jeg vil snakke med David.
-Det vil neppe politiet gå med på. -Politiet?
-De er en autoritetsperson, mr Wallace. -La oss oppføre oss som voksne.
Det dreier seg her om et par elskere som hadde et lite uhell.
Kanskje sånt er akseptert i Deres bohem-miljø, men...
Hvis det var min egen gutt, tror De jeg ville gjort et nummer ut av det?
Jeg er faktisk også dommer!
Og trolig medlem av foreningen Husmødre mot oralsex.
Engasjerte, skamfulle foreldre.
Om jeg ikke straks får nummeret til Davids foreldre, ringer jeg politiet.
-En... to. -Greit, greit.
-Da vil De vel også ha jentas navn. -Jenta?
"Jenta?" Jenta, jenta!
Trodde De han ble sugd av en sjiraff?
Jeg trodde at De...
-...var den andre her. -Hva for noe?
Jeg beklager hvis det er begått en feil.
Det er min plikt å...
...avdekke fakta.
Utrolig. Jeg hadde støtt på et av de ytterst få mennesker
som har diktene mine i hylla. Som har utforsket dypet av min sjel...
Og så tror hun at jeg er en snuskete pedofil.
Da jeg gikk tur i dag, fikk jeg meg en helvetes overraskelse.
Jeg var nær ved å bli stemplet som sexforbryter!
Noen ganger krever gaven et offer.
Kan du forklare meg hvordan evnene dine fungerer?
Stopp bilen.
-Jeg har løpt nok etter deg. -Jeg skal fortelle det.
Men ikke her.
Jeg kaller det "Gaven". Ikke "Min gave".
Jeg kan kjenne naturens krefter.
Legger jeg hånden på noen som er syk...
...så strømmer det gjennom meg. Som et lyn.
Men jeg har også menneskelige følelser.
Sult.
Og kulde.
Forskjellige typer sult.
Første gang jeg hadde en våt drøm...
...var i fjor.
Ja, jeg vet at det er sent.
Jeg kunne ikke la en så fryktelig ting skje.
La det gå til spille.
For det er ikke bare hendene mine.
Alle deler av meg kan hele.
Blodet mitt.
Og sæden min.
-Jaha? -Hvis jeg brukte den i en god hensikt
og ikke til å tilfredsstille meg selv,
kunne den bli et kraftig verktøy.
-Så det var derfor Clara... -Det begynte med Jane.
Sykdommen var for sterk for hendene mine.
Men jeg visste...
Hvis jeg fikk væsken min inn...
Dypt inn i henne, ville det virke.
Disse kreftene, tror du at du har...
-...arvet dem? -Alle kan ha et rent sinn.
-Også jeg? -Særlig du!
Som poet var du inspirert til å se verdens storhet.
Sludder!
Vil man skrive, så kjemper man med penn og papir.
Man klasker til med humanitet. Man venter ikke på inspirasjon.
"Verden er ladet med Guds storhet."
"Den går ut, som lysglimt mot klingen."
Gerard Manley Hopkins jobbet hardt, han studerte.
-Han lærte walisisk! -Men geniet var inne i ham.
Se på Simon.
Vi har de samme genene. Men han har en vanlig sjel.
-Og din sjel? -Den er annerledes.
-Og spesiell. -"Annerledes og spesiell."
Ja. Det burde du respektere.
Pisspreik!
"Se det som bør ses," du liksom!
Mirakler, stikk dem opp bak.
Alle ser det de vil se, det er ingen immune mot.
Om det nå er er new age-buddhister, selvforherligende katolikker
eller en jente som suger en ung frelser i skogbrynet.
Som i et speil på tivoli
ønsker man å se seg selv gladere, sunnere, penere eller mindre...
Ja...mindre i ferd med å dø av leukemi.
Stakkars Jane. Din dumme jentunge.
Kanskje jeg bare er for kynisk til å forstå det.
Kanskje jeg skulle kaste all fornuft på båten og gå inn sekten.
Om noen trenger et mirakel, er det den forbaskede Ted Wallace.
Jeg har ikke alltid vært en gretten surpomp.
Stram meg opp, Jesus. Gjør meg hel, du Guds sønn.
Skjenk i en gin, er du snill.
Gjerne!
Gode Gud.
-Som du ser ut. -Hvis du er her, hvem regjerer Narnia?
Tenk at du våger å komme hit.
Michael jublet sikkert da du ringte.
Jeg skrev til David, faktisk.
Selvfølgelig.
Du plukker opp gudfar-pliktene.
Vi kan visst ikke omgå sannheten lenger.
Vi må omsider avdekke historien om mitt forhold til Logan-familien.
Det begynte med Michaels yngste søster Rebecca,
som jeg rotet med for mange lysår siden.
I kveld har vi med oss en av landets mest lovpriste diktere, som nå har...
Vårt lille eventyr fikk et drastisk klimaks da hun inviterte meg
til smiger og smisk i hennes tannløse senkvelds-poesiprogram Stanza.
La oss gå tilbake til kommentarene...
Kvinner hater meg fordi jeg er modig nok til at si det alle vet.
-Kvinner nyter ikke sex. -Kanskje de som du har truffet...
Det er prisen de må betale for å ha en mann og leve i et forhold.
Den eneste grunnen til at jeg er invitert, er at jeg får knulle deg i blant.
Å avfinne seg med det, er den beste komplimenten mitt kjønn kan gi kvinner.
-Takk, mr Wallace. -Er vi ferdig?
Dette var bare begynnelsen.
I de påfølgende fem årene samlet jeg alle mine talenter i en bunke,
klatret opp på den, og tente på meg selv som en munk.
Siden har Rebecca iherdig opptrådt som min nemesis.
Vi er de dinglende skjelettene i hverandres skap.
Jane sa du skulle komme.
Men jeg trodde faktisk ikke du...
Hun ba meg undersøke helbredelse.
Hun har vist at legene tok feil.
Vil du ikke vite hvorfor eller hvordan?
Å ignorere din guddatter mens hun var ung, er én ting,
men å utnytte henne, er avskyelig.
-Jeg utnytter ikke din datter. -Selvfølgelig ikke.
-Du bare tar pengene hennes. -Som hun har rikelig av.
Det hun har trenger, er en som kan komme til bunns i dette.
-Og det er din oppgave? -Ja.
Hvordan går jakten?
Innse det, Ted. Det eneste du har kommet til bunns i, er whiskyflasker.
-Er du glad? -Ja.
Takk! Er det ikke fantastisk?
Det er en ugjennomtrengelig masse dritt og jeg har ikke oppdaget noe...
...eller lært noe som helst.
Behold pengene dine, Jane. Jeg har gjort det jeg kunne.
Vær glad!
Jeg vil ikke rakke ned på Davids evner.
Behold kuren din.
Du kan ta del i den. Hvis du åpner deg litt!
-Hva hvis jeg ikke vil? -Men du må!
Nei, det må jeg ikke. Jeg må ikke noe som helst.
Eller klamre meg til tåpelig overtro. For mitt liv er ikke helt bånn i bøtta...
Helvete! ...er ikke helt bånn i bøtta.
Bånn i bøtta...
Gode gud.
Det heter "Lege, hel deg selv."
Har du nummeret til veterinæren?
011-496-0999.
Er... er David sur på meg?
Han klarer seg. Du har gjort mer for ham enn du aner.
Mr Ogden? Det gjelder hesten fra i morges...
Lilac Logan.
Ja, det er vel ikke det egentlige navnet.
Sen til middag?
Jeg kler meg om i en fei.
Begynn uten meg.
Jeg var nettopp hos David. Hva er i veien med ham?
Litt slått ut bare. Han klarer seg.
Annie...
Tror du han kan utføre mirakler?
-Jeg... -Du er moren hans.
Hvis han kan det, må du ha merket noe.
Jeg synes han er en fortryllende gutt. Men iblant...
...må jeg hive etter pusten.
Jeg har alltid visst at du er et vidunder.
-Jeg synes vi skal offentliggjøre det. -Det blir vår beslutning.
Det er ikke noe å skamme seg over.
Det er noe helt mirakuløst, som gjør alle glade.
Lei for å legge en demper på løyene, men jeg er ikke glad.
Selvfølgelig ikke. Du er fanken meg besværlig.
Beklager, Michael.
-Forklar deg. -Jeg har hørt historiene.
Men jeg tror ikke på Davids krefter.
Han får sjansen til å tro, men nei...
Er det ikke pussig at dikteren iblant oss er den eneste som ikke er overbevist?
Tvert imot.
Som dikter er jeg svært jordnær.
Jeg beskriver det jeg kan smake, se, høre, lukte og føle.
Så du er kommet hit for å håne oss?
Jane ba meg om det.
Hun sa det skjedde mirakler ved Swafford, og ba meg undersøke det.
-Og? -Jeg tror at David er stolt og følsom.
Er det alt?
Behersk deg, Oliver.
Jeg vil gjerne høre hva Ted har å si.
Ingen tenåringer er så smarte som de gjerne ønsker.
David aner visse ting, men kan ennå ikke forstå deres betydning.
Vår kultur belønner det som er annerledes og spesielt.
Til barna våre forteller vi historier om superhelter og hittebarn
med overnaturlige evner som kan nå uante høyder.
Michael fortalte sin sønn en historie som ethvert barn ville vært hovedperson i.
David besluttet at den var sann.
Jeg vet hva jeg så og følte.
Du så og følte en vanlig gutts vrangforestillinger.
-Tedward! -Vent, kjære.
-Min fars evner. Jeg så dem i aksjon. -Greit nok.
Din far hadde evner som ble gitt videre.
-Han vet ikke hva han snakker om! -Ikke avbryt nå igjen!
Beklager, Ted. Fortsett.
Michaels fars evner ble gitt videre.
-Til Simon. -Simon?
For noen år siden fikk Anne et fryktelig astmaanfall.
Simon holdt hodet kaldt og ga henne førstehjelp.
David kom til og la hendene sine på Annes brystkasse.
Akkurat idet Simons førstehjelp begynte å virke.
Michael, du så din kone bli bedre, og tenkte på din far.
Så fortalte du David at han hadde arvet gaven.
Han fortalte det til Jane...
Og da hun også ble bedre, spredde ryktet seg som ild i tørt gress.
Du påstår at Simon har helet folk.
Din far kunne ikke hele folk.
Han var snill, modig og fornuftig. Det er det Simon har arvet.
David forestilte seg noe langt mer storslått.
Han innbilte seg at så lenge han var ren, kunne sæden hans helbrede.
Mer effektfullt enn hendene hans.
Jane. Vakre, vidunderlige, desperate Jane
var den perfekte forsøkskanin.
Det er dessverre sannsynlig at han forsøkte samme metode på Lilac.
-Kun Oliver kan forklare hvordan... -At du våger!
Forførte du sønnen min?
Det var en kur.
Han kurerte meg.
-Hent David. -Ja, mor.
Men folk har blitt bedre. Og dette forklarer ikke Lilac.
Lilac var min skyld.
Første dagen etter at jeg kom, kastet jeg en flaske whisky...
...i denne bøtta.
Lilac må ha lepjet den i seg.
Hun var full. Og senere hadde hun tømmermenn.
-Jeg blir kvalm... -Gud vet hva du tenkte.
Hva sier du så til dette?
Kastet du vekk alle pillene dine?
Jeg trenger dem ikke.
Jeg har aldri hatt det bedre.
Hvorfor skrek du da i smerte på rommet ditt?
Hva går det av dere?
Jane. Jane, Jane, Jane, Jane.
Ja.
Forbedringer kan skje.
David er ikke på rommet sitt. Jeg fant denne.
Det vi hørte ved døren...
Tenk om han hørte meg...
-Jeg skal finne den drittungen... -Du så nylig på ham som en Messias.
-Davey! -Kom, Soda. Finn Davey.
Davey!
David!
-Hvor er du? -David!
-Davey!
David!
Hvor er du?
Davey!
Simon! Kom hit med Soda.
-Hva er det? -Pyjamasen hans.
Løp, finn Davey!
Den fikk ferten av noe.
David!
-Finn Davey, Soda. -David!
Hva driver den med?
Her er han!
-Han puster ikke. -La meg.
Fire, fem, seks, sju, åtte, ni, ti, elleve, tolv, tretten...
Lever han?
-Hjelp ham. -Jeg ringer etter sykebil.
Takk, kjære. Jeg blir med ham. Dere kan følge etter.
Jeg elsker deg.
Takk, Ted.
Du... det var godt gjort av deg.
Det var da ingenting.
Jeg... har vært en fryktelig far.
Du lot deg rive med av din egen fortelling.
Noe som kan skje med oss alle.
Kan du ta deg av ting her?
Swafford Hall?
Ja, jeg er gudfaren hennes.
Ja.
Ja. Jeg skal gi henne beskjed.
Var det sykehuset?
Ja.
Han kunne ha dødd der ute.
Ja.
Du kunne ikke dy deg.
Din pompøse talestrøm rev egoet hans i filler.
Og du innser at hvis du har rett...
...så vil min datter dø.
Jeg vet det.
Du må alltid vise deg.
-Alltid være smartere enn andre. -Jeg vet det.
-Selv om de rundt deg får lide. -Jeg vet det. Jeg vet det.
Kjære deg, jeg er så lei for det... Jeg har en forferdelig nyhet.
Det...
Det var Jane... de ringte om.
Jeg har rett.
Hun er...
Ditt svin...
Ditt fordømte svin... Ditt fordømte svin!
BESTEMOR
Av fortidens tap, alt som var står dette nå klart i mitt sinn
Jeg vet det kjæreste jeg har er den jeg kunne kalle min
I ørkenen fins vann i en kilde, på sletten står ennå et tre...
-Jeg er lei for det, far. -Det er fryktelig dikt.
...du, hvis ånd jeg ennå kan se
Bra lest, gutten min.
Takk, onkel Ted.
Det kan nok bli en dikter av deg.
Hvordan er din nye magifrie tilværelse?
Normal. Det føles som hardt arbeid.
-Du venner deg nok til det. -Det var du som lå i en åpen grav.
-Dette er min sønn, Roman. -Ja.
Så kult!
Hvor er Jane nå, tro? I himmelen?
Helvete?
Ingen av delene.
Hun er bare lagt i jorden, som så mange Jane'r før henne.
Sammen med et utall Tom og Dick og Harry.
Sammen med prestene, dikterne og rockestjernene.
Fiskene, grevlingene og hundene.
Agurkene og kamelene. "God dag, farvel."
Ut i det store fordømte intet.
Å, glem det.
Men hvis du liker mirakler, hva med dette.
I går kveld skrev jeg fem dikt.
Det er fem mer enn de siste 30 år.
I morges kom det to til, uten at jeg måtte anstrenge meg.
Hvordan? Hvorfor?
Inspirasjon fra klar himmel.
Jeg er nok kynisk. Jeg er nok gammel.
Men helvete heller. Det har skjedd et under.
Skål for miraklene.
Nå kan dere pelle dere ut. Her skal det skrives!
Undertekster: Martin Bjørlo